EMPodCat, el pdcast d'Urgncies i Emergncies Mdiques en catal.
Bon dia, bona nit, bona tarda, bon el que sigui.
Estem en un nou episodi de l'EMPodCat, el que fa 55, el no sé quants de la cinquena temporada, perqu publiquem ben bé quan podem i no un cop cada mes com voldríem.
Doncs ja no sé massa bé quin és, d'aquesta temporada, perqu no sé quin tocaria i no sé quin estem ara.
A una banda de la línia tenim en Xavi Basurto, des de l'Empord, hola Xavi, bon dia.
Hola, bon dia, qu tal? Com estem?
Molt bé.
Estem bé, Albert, avui?
Jo sí, tu d'estrena, m'han dit, no?
Ah, clar, d'estrena de qu? D'ambulncies?
De cotxe, de cotxe, has estrenat cotxe.
Sí, aquesta setmana hem estrenat.
Jo només he fet dues gurdies i han estat molt pobres en números de serveis, per bé, sí, ja hem començat a tocar els trastos nous i molt bé, molt xulo i sempre fa illusió.
Jo encara no, a mi encara em queda un mes. Nosaltres serem dels últims. Per bé, a veure, escolta, no tothom pot dir que la feina l'hi posen Mercedes i xofer.
Exacte.
I ara és quan el 99,9% dels TES que ens senten s'acaben d'emprenyar amb mi i em diuen que de xofer, res de res, que tcnic d'emergncies sanitries. Ho sé, ho sé, per és que si no, no surt l'acudit, home.
Perdona, hauríem d'aprofitar ara que canviem coses de l'extrahospitalria i aviam si venen els TES i ens expliquen les seves impressions, no?
Ells que són els que hi entenen de tot aix, que ens expliquin aviam...
A veure, a veure si s'animen.
Escolta, pels que no sigueu del Principat de Catalunya, per contextualitzar,
doncs hi ha hagut un nou concurs de transport sanitari amb molts canvis i hi ha moviment d'aix prcticament des de principis d'any.
Per aix la cagarella aquesta que ens portem, perqu clar, els cotxes són nous fotent patxoca.
La veritat és que fotent patxoca. Hi ha material nou, amb algunes coses molt millor, amb d'altres no ho tinc gens clar.
Aix, els electros, com ho tens? Ja els pots veure o...
Sí.
Els veus amb pantalla? Sí?
No, no, superbé.
No trobes a faltar la impressora tu, eh?
No, gens, ni mica. Per qu?
No, perqu clar, és que no hi ha impressora. Uns electros si no són en paper, noi, hstia... No és el mateix, eh?
És qüestió de...
En fi, va, Xavi, suposo que ara hem de dir que tens un lloc web que es diu Urgem.cat i que treballes... Bé, també has canviat el número. Ara ja no és la... No sé quant...
Ara som la Golf 206.
206. Ah, sí, que han canviat només el 2. Molt bé.
I a l'estiu, el 15 de juny, tindrem el VIR, que no sé quin número portar, ja m'ho estudiaré quan arribi. Tindrem el VIR i la Índia.
Us parteixen, eh?
Sí, ens parteixen. Ara som la 206, i a partir del 15 de juny fins al, no sé, suposo que el 15 de setembre, més o menys, ens divideixen en Índia i en VIR.
Quina sorpresa, eh?, que a l'estiu, a la costa, canvin coses. No sé per qu.
Sí.
Bé, jo soc l'Albert Homs, ja els que ja en seguiu ja sabeu, soc infermer aquí a l'Hospital Transfronterer de Cerdanya.
La meva unitat encara és l'Alfa 602, per passarem a l'Alfa 202 d'aquí una mica de temps,
la meva unitat d'extrahospitalria i el Servei d'Urgencies, ja sabeu, aquest estrany que parlem coses estranyes, també.
Tinc el meu lloc web, que és EmermedPirineus, on suposadament publico coses, per noi, aquí costa publicar coses.
La vida no dona per tant. I escolta'm, digues, Xavi, que anaves a dir alguna cosa.
No, anava a dir que estem a la cinquena temporada d'EMPodCat. No deuen haver-hi molts pdcasts sanitaris i menys en catal que portin cinc temporades, fent episodis i pdcasts cada mes i aix? Vull dir que...
Mira, de pdcasts sanitaris en catal n'hi ha ben pocs. Em venen al cap els que fan els programes de rdio que són de divulgació a la població general,
Després hi han els, diguéssim, els esponsoritzats per collegis professionals i entitats diverses, vull dir que...
De pdcasts en general que durin cinc anys n'hi ha pocs. La majoria moren als tres mesos. Bé, als tres mesos o als tres episodis, per...
I pdcasts professionals, sanitaris, en catal, ben pocs, deuen ser.
Dedicat, diguéssim, als professionals, aix del FOAMEd, el Free Open Access Medical Education.
Si algu en coneix d'algun altre que un altre flipat també faci, doncs que ens ho digui, perqu potser podem fer un...
No, jo anava a dir, home, la qualitat, l'inters i tot aix, aix és qüestionable o interpretable i cadascú pot pensar el que vulgui.
Per, home, sí que la constncia l'hem tingut, que no sempre és fcil...
No, aquest any est costant, aquest any est costant.
Clar, estar sempre preparat per explicar alguna cosa nova, les recomanacions, els Menys és Més, els UrgemMots i un tema nou cada mes, durant cinc anys, jo penso que té el seu mrit.
És lleig que ens ho diguem a nosaltres mateixos, per jo estic molt content i...
Molt bé. Jo, a part d'estar content, t'haig d'agrair també la feina que fas, perqu coses que hem dit aquí, evidentment les que m'he estudiat jo,
representa que me les sabia perqu les havia estudiat, per me les he estudiat perqu les havia d'explicar, per coses que m'has explicat tu m'han estat útils.
M'han estat útils a mi i han estat útils per la meva clientela, cosa que encara ho fa més meritori.
Que est bé, hi hem transms coses i, bé, no ho sé, ara ens posem aquí...
Escolta, al grup de Telegram ens podeu fer la pilota si voleu i si ens voleu enviar la merda també.
Tenim un grup de Telegram, som gairebé 150, faltes tu que ens escoltes i encara no ests al grup de Telegram per dir les teves barbaritats o no.
Ara, els últims dies, fa un parell de dies que hi ha un nano que ens ha posat unes coses d'electros que me les estic mirant amb massa carinyo.
Jo contestaria de seguida i dic, home, per si contestes tu de seguida després no deixes espai als altres a dir res i la gent estan calladets perqu...
Escolta'm, ara que per casualitat parles d'electros?
Sí, hstia, no havia passat mai aix.
És una novetat.
Ahir estvem discutint perqu va anar la nostra avançada a un domicili amb un dolor torcic i tenia un bloqueig de branca,
ara no sé dir-te si és esquerra o dreta, de nova aparició i van trucar al cardio des del domicili per veure si activvem el codi IAM o no, total, que el cardio va dir que no.
I el van portar a urgncies i després discutíem el dia següent, en el pas de gurdia,
discutíem si aquestes síndromes coronries sense elevació de l'ST, per amb un bloqueig de branca dreta o esquerra, si eren criteris d'activació de codi IAM o no.
Vaig haver de buscar informació perqu no ho veia molt clar. Aix no sé si algun dia, Albert, ens ho podries...
Ho podríem repassar, els criteris d'activació electrocardiogrfics del codi IAM. El tríptic del SEM...
Bé, all hi ha unes quantes coses. Sí, sí. De totes maneres, escolta'm Queen of Hearts, el PMCardio, i avall.
A veure si aconseguim convncer als manaires que es gastin la pasta i que decideixi la mquina. Estem una miqueta de lluny.
Cada vegada que en veig algun li foto la xapa i el vaig punxant. A veure si...
Bé, bloqueig de branca esquerre, Sgarbossa-Smith. En aquest sí que no hi ha problema. El bloqueig de branca dreta... Bé, ja hi ha més coses a mirar.
Si és de novo, doncs és molt sospitós i si a més a més de bloqueig de branca dreta també és de no sé quin fascicle, si l'anterior o el posterior, ja és molt sospitós i aquest és complicat.
No ho sé, jo vaig estar mirant la Guia Europea de Cardiologia del 23, vaig estar mirant la instrucció del CatSalut, que és l'última, és del 17,
i vaig estar mirant el tríptic del SEM i les tres coses no diuen el mateix.
La instrucció del CatSalut no diu res dels criteris, a més a més és molt antiga, i el tríptic parla d'alguna cosa del bloqueig de branca dreta.
Per la Guia Europea de Cardiologia de la Síndrome coronria aguda, jo penso que all ho deixa molt clar. I bé, si vols ho discutim un dia que fem un episodi sobre aquest tema.
Home, és que si no ja l'estem fent ara, i en principi el tema d'avui era un altre. El tema d'avui era un altre.
Sí, que sí, que sí. Tu has tret el tema d'electros, jo he dit, hstia.
Ja, ja, no sé quanta estona portem ja i encara estem aquí de...
Aix ser llarg, aquest episodi avui ser llarg, perdoneu-nos, oients, perdoneu-nos. Va, anem al tema d'avui.
El tema d'avui, per aix, és repe, és repetit. Bé, no, el tema sí que és repetit, per el que direm avui no.
El tema que direm avui és actualització. Jo crec que per una vegada encertem el tempo, perqu normalment sempre que tenim un tema és perqu ja ha passat l'poca en qu all era rellevant.
Quan parlem dels bolets, aix ho has de fer a l'agost, no el novembre, que ja ha passat. No sé, si el dia que parlem d'hipotrmia, per anar bé l'hauríem de fer al setembre.
Perqu ve el següent, i estic segur que el farem al juliol, anem com podem, no?
Doncs el tema d'avui és un tema que ja vam parlar el...
Era l'any 22, sí.
Mira, el primer episodi de la segona temporada, l'episodi 13, que és l'episodi que parlvem sobre el cop de calor,
que tu ja ens vas explicar el qu en aquell moment hi havia i entenc que ara hi ha hagut alguna cosa, alguna diferncia respecte a all perqu ens en vols tornar a parlar.
O sigui que, Xavi, quan vulguis, ja pots començar, va.
Al Servei d'Urgncies de Figueres intentem aquests temes que ens hi trobem cada any repassar-los perqu, si no...
Primer, que hi ha gent nova, que potser aquell tema en concret no el dominen o no el coneixen o no saben com es fa aquí en el nostre entorn, i a part, a tots ens interessa repassar-ho.
Per exemple, ara que d'aquí quatre dies ja tindrem l'estiu aquí i la gent anir a la platja i a les piscines, el tema dels ofegats,
el tema dels efectes de la calor sobre la salut, i també el que deies tu, el tema dels bolets, cap all l'agost, setembre,
i després el tema de l'hivern, amb les intoxicacions per fum i monxid de carboni i aquestes histries.
I per aix la meva idea de repetir el tema del cop de calor, que ja sé que si anem a mirar o a escoltar el pdcast de fa quatre anys, evidentment el tema és el mateix.
I sí que hi ha coses noves, per bé, he intentat donar un enfocament una miqueta diferent i explicar coses diferents,
incidir en els punts claus perqu no ens passi el mateix que ens pot passar cada any, i segur que ens passar, per intentem que ens passi menys.
I per repetir-ho no passa res.
El cop de calor és una emergncia mdica i potencialment mortal i més que potencialment mortal, és que té un 80% de mortalitat si no fem les coses bé i les fem de forma immediata.
I de fet a les notícies ho veiem molt sovint. Els que podeu veure el vídeo que estar penjat, suposo a YouTube i a aquests llocs,
us poso aquí dues captures de pantalla de dos mitjans de comunicació de l'any passat, sembla que els dos són de l'agost,
i ens expliquen que l'onada de calor deixa 180 morts a Catalunya,
una quarantena en un sol dia i una altra, el de l'Ara diu: 300 morts a Catalunya i més d'un miler a Espanya per la calor en dos mesos.
I com aquests, en vaig trobar moltíssims.
Just ara que gravem aix, fa dos dies van dir que a la Índia, finals d'abril, temperatures de 40 i tants graus.
A la Índia, no a l'ambulncia, no?
Sí, a la Índia sí, una miqueta més lluny d'on hi ha hsties ara.
La presentació la deixarem a les notes de l'episodi.
Aquest any ser molt bo, Xavi, perqu ha plogut molt i ha fet un hivern prou digne,
i els negacionistes del canvi climtic diran que tota la vida ha fet calor l'estiu i hi ha hagut sequera de tant en tant. Aquesta també ja la prevec.
De tema de temperatures no sé com anir, per sí que crec que com que ha plogut molt hi haur molta vegetació als boscos i tal,
i suposo que hi haur massa forestal per cremar, i aix pot ser un altre problema.
Per aix és per un pdcast de bombers. Els focs és cosa bomberil, a nosaltres que ens els treguin.
Aviam, per reforçar l'impacte que pot tindre la calor sobre la salut de les persones, us poso aquesta diapo que explica els efectes registrats a Europa i a Catalunya en concret.
Hem tingut diverses onades de calor europees els últims anys. Les més importants, el 2003, el 2006, el 2010, 2013, 2015, 2022...
Fixeu-vos que cada pocs anys tenim unes onades de calor important. El 2003 va haver-hi, aquell estiu, un excés de 70.000 morts a Europa.
70.000 morts més del que estadísticament s'espera en un estiu normal i corrent.
Doncs va haver-hi 70.000 morts més, i l'única explicació que hi havia, almenys hi havia una associació temporal amb les onades de calor.
El 2022 va haver-hi un excés de mortalitat de 61.000 persones. Només a Espanya, 11.000.
Si no recordo malament, el segon país d'Europa amb més mortalitat el 2022 per les onades de calor. Només em sembla que per sobre teníem Itlia.
I ja gairebé, de mortalitat global, gairebé un 1% de totes les mortalitats a Europa són atribubles a l'efecte de la calor.
I la previsió és que aix es multipliqui per 7 en els prxims anys. És un problema que tenim i que anir més.
A nivell de Catalunya, el 2022, a l'estiu van morir 1.700 persones, d'excés de mortalitat.
En l'onada de calor del juliol del 2022, només en aquella onada, 180 persones.
El 2024, 1.153 persones. I va haver-hi una onada de calor al juliol que va matar 73 persones.
I l'any passat, en tot l'estiu, van haver-hi 670 morts, o excés de mortalitat, pel tema de la calor.
I a l'onada de l'agost, l'any passat, 180, només amb una onada de calor. Es mor molta gent per culpa de la calor.
I en aquesta grfica que us ensenyo ara, relacionada amb el que us estava dient ara, és que si féssim les coses bé, podríem estalviar el 75% d'aquesta mortalitat.
Fer les coses bé vol dir moltes coses. No només la nostra feina sanitria, que tinguem l'actuació correcta,
sinó que ja a nivell preventiu d'informació, divulgació, que hi hagi la infraestructura perqu la gent tingui els recursos per poder esmorteir una miqueta els efectes de la calor.
Si tot aix es fes bé, no tindríem aquests milers de morts cada estiu, sinó que en tindríem només una quarta part d'aix.
Es calcula que durant les onades de calor, les visites a urgncies augmenten un 8%.
No només veurem més pacients amb patologia resultant de l'efecte de la calor, sinó que un 8% més de visites durant aquells dies.
Depn on visquis i on estiguis treballant, un 8% són molts pacients.
Si a l'estiu anem escassos de professionals i anem sobrats de pacients, si sobre per qu fa calor ens en venen un 8% més, doncs és una putada pels professionals...
I pels pacients.
I pels pacients, evidentment.
Parlem de les onades de calor. Aix no hi ha un criteri universal. Aix depn de cada rea geogrfica.
Aquí els criteris els defineix el meteocat, amb el que ells en diuen una situació meteorolgica de perill,
que pot ser per vent, per calor, per fred, per no sé qu més hi ha, per hi ha moltes situacions meteorolgiques de perill.
Aleshores, per definir les onades de calor, necessites tres característiques.
Una, que la temperatura mitjana d'aquell dia estigui per sobre del percentil 98.
Aquest percentil es calcula amb la mitjana del 1980 fins al 2010 o 2015, em sembla que és.
Per, a més a més, no és només suficient perqu afecti a la salut de les persones, que sigui només un dia puntual, sinó que aix ha de durar com a mínim tres dies.
Aquesta situació que cada dia la temperatura mxima supera el percentil 98 de la teva zona geogrfica on t'ests vivint.
Doncs aquesta situació ha de durar tres dies com a mínim, i també és important, que aix s'ha incorporat recentment,
que és necessari que durant la nit també les temperatures siguin per sobre del percentil 98.
És a dir, és necessari que durant la nit també estiguem sota els efectes de la calor.
Perqu si durant la nit refresca i tu pots dormir en una zona on la temperatura és de 20 graus i ests all tranquillament dormint,
per més calor que hagi fet durant el dia, si de nit ests deu hores amb temperatura adient, el metabolisme es recupera i no passa res, entre cometes.
Per tant, per dir que hi ha una situació meteorolgica de perill, per una onada de calor, ens avisaran quan es compleixin aquests tres criteris.
I nosaltres, com a sanitaris, hauríem d'estar una miqueta alerta i ja tindre el xip posat que quan vegis determinats pacients amb determinades característiques, l'alarma s'ha d'activar de forma immediata.
Aix val pels professionals i pels gestors d'empresa sanitria també. Ai, perdó.
Sí, sí.
D'aquests llindars que us deia de calor, us ensenyo un grfic, els que ho pugueu veure, on es veuen els percentils 98 de les diferents zones de Catalunya.
Per exemple, l'Alt Empord és 37,3. Tots els dies de l'estiu que passi de 37 aix, 37 i mig, ja es considerar que estem per sobre del percentil 98.
Si aix dura tres dies i a les nits també és més calor de l'habitual, doncs estarem en una onada de calor.
Aix és diferent a Barcelona o és diferent a... Puigcerd, esteu per aquí. Puigcerd, esteu més tranquillets, fa més bona temperatura.
No ho diguis gaire fort, no ho diguis gaire fort. No cal. Saps all que diuen dels refugiats climtics?
Sí, sí, els refugis climtics. Tothom ve a Cerdanya buscar el refugi climtic.
No, no, no. El refugi és on vas, el refugiat és el que marxa.
Ah, val, val, val.
Nosaltres, quan pensem en aix, pensem en els que travessen mars amb pateres i tot aix,
doncs en tenim d'una altra manera aquí dels refugiats climtics, perqu és que a Barcelona no s'hi pot estar l'estiu.
Doncs mira, aix que sembla que ve d'altres llocs del planeta, que sembla que no ens ha de tocar, passa cada estiu, en un altre nivell, per és aix.
Sí, correcte, correcte.
Doncs aix, a Catalunya tenim moltes rees climtiques diferents, des de zones de Lleida que el percentil 98 est a 40,3 graus,
no sé quin deu ser aquest puntet d'aquí baix, 34,4, i que poden haver-hi 6 graus de diferncia entre un punt i un altre. Com veieu, a cada zona geogrfica tenim els llindars diferents.
I a partir d'aquí, el CatSalut, a través de l'Agncia de Salut Pública de Catalunya, tenen un pla, que és el pla operatiu per prevenir els efectes de la calor sobre la salut, el POCS.
I aquest pla operatiu comença el mes de maig, perqu tot ha d'estar llest el 1 de juny, que és quan ja comença a haver-hi previsió que hi hagi onades de calor.
Aix és de Salut Pública, que fan un full informatiu cada 15 dies explicant-nos la previsió del temps que pot haver-hi
i els efectes que ja estan registrats i el número de morts que hem tingut per cops de calor, les estimacions de l'excés de mortalitat que hem tingut,
també fa molta difusió dels refugis climtics, de fer programes de divulgació a la població de qu han de fer per tolerar millor la calor, etctera.
És de Salut Pública i també hi ha informació pels clínics. Per tant, a partir de ja el maig fins a finals de setembre, aquest pla operatiu est en marxa.
Aleshores, anem una miqueta més ja a tema clínic. Deixem ja el tema epidemiolgics i de Salut Pública.
A nivell clínic, quins pacients veurem nosaltres?
Perqu hi ha una srie de poblacions que són d'alt risc de patir efectes de la calor.
Són les edats extremes, que sempre són les més putejades en moltes patologies.
Aquí també, com no podria ser d'una altra manera. Gent gran i nens i nadons.
Gent gran, digues-li l'edat que vulguis, posem 65 anys, per amb cop de calor tenen una mortalitat, com a mínim, de més del 50%.
I des dels anys 90 no ha millorat. De fet, ha augmentat un 167% la mortalitat. Les raons?
No ho sé. Hi ha més població d'edat avançada, més, no sé com se diuen, els que són molt, molt ancians. Té un nom, aix, els... No ho sé.
En comptes de la tercera edat, la quarta edat.
La quarta edat, no sé com se deu dir. Dels anys 90 a avui hi ha molta més gent de 90 anys i de 100 anys que fa 30 anys.
I segurament prenen més medicació, més patologies crniques, patologies que abans et mories, ara es cronifiquen. Per tu tens aquella malaltia, si ests viu.
Per tant, tot aix, quan hi ha algun efecte extern que afecta la teva salut, evidentment ho pateixes més.
Per qu pateix més la gent gran l'efecte de la calor? Per temes fisiolgics, socials i mdics.
Fisiolgics, la capacitat termoreguladora est alterada, les reserves cardiovasculars també estan alterades, el tema de vasodilatació perifrica per perdre calor també est reduda,
la sudoració també est alterada, i tots aquests efectes fisiolgics fan que no t'adaptis bé a molts dies de calor extrema.
Efectes socials, coincideix que potser la gent gran socialment est més allada, i l'allament social afecta la salut per moltes raons,
i una és per l'efecte de... La calor també t'afecta més, si no tens interacció social, família, amics, vens, qui sigui, que te venen a ajudar, te venen a veure com ests,
a ajudar-te a fer coses de casa, a ajudar-te a ventilar la casa, a refrescar-la, etctera.
I els efectes mdics, si tens més patologies crniques, cada patologia pot afectar de diferent forma,
i aix fa que les teves reserves fisiolgiques també estiguin més afectades,
i a més a més, segurament per cada una d'aquestes patologies prens un frmac o diversos, i els frmacs veurem que són un factor important per tindre efectes per la calor.
Els nens, bsicament, és per negligncia dels seus tutors o responsables, o digues-li com vulguis.
Els casos que es veuen de nens amb cops de calor és perqu han estat confinats a dins de zones amb molt alta temperatura, per exemple dins d'un cotxe. Tancat, aparcat a no sé on i...
Aix és una tragdia de les dolentes, perqu aquí el pobre nano mort, per tota la resta que queda en darrere també deixa'ls anar.
Sí, i aix passa. Aix passa aquí i passa tot arreu.
El nen, el tema de superfície corporal i massa, no facilita l'evaporació i la prdua de calor,
té la termoregulació que encara no és del tot madura, i toleren menys la calor.
Per tant, si a sobre els deixes en una zona amb molta calor o poc ventilada, passa el que passa.
Un altre grup de població són malalties crniques. Cardíaques, cerebrovasculars, respiratries, renals, diabetis o demncia, són població de risc.
Professionals i esportistes, és el que deia abans, gent que potser no est adaptada a fer esport en zones de molta calor,
treballadors que treballen a l'aire lliure, pagesos, recollectors, gent que treballa a la carretera,
gent que treballa a la obra, tots aquests, a 15 de juliol, si no descansen, no beuen i no tenen zones on refugiar-se de tant en tant,
o eviten treballar en hores de mxima calor, és a dir, no es prenen les mesures adequades, o el treballador té patologia prvia, o pren frmacs, doncs, pillar.
En aquests casos, de treballadors, sigui del que sigui, sí que s'ha vist una relació amb el consum d'amfetamines.
Per autpsies que s'han fet, de la gent que té cops de calor greus i que es moren, s'ha vist que un tan per cent considerable, un 26%, hi ha consum d'amfetamines.
Aix deu voler dir que el consum d'amfetamines et deixa... Perqu clar, les amfetes en la gent que treballa, segur que algú se'n fot,
per que tants morts tinguessin amfetes deu voler dir que les amfetes deuen ser una de les pitjors coses que pots fer per protegir-te dels efectes de la calor,
perqu hi ha una gran diferncia entre els morts que tenien amfetes que el que suposo que deu tenir la població exposada en general.
Sí, sí. Un altre subgrup és de les dones embarassades.
No sé si veiem molts casos de cops de calor, d'efectes de la calor, efectes greus, eh.
Les embarassades, si llegeixes la literatura, ens parlen de les dones embarassades.
Hi ha una srie de limitacions funcionals, o sigui, gent que té limitacions funcionals severes o allament social,
que empitjora el pronstic i alguns que el milloren, per ordre de pitjor pronstic cap a millor.
El pitjor que et pot passar és que estiguis confinat al llit. Si en onades de calor, no et pots moure del llit, pitjor no pot haver-hi.
Hi ha una odds rtio de 6,5 gairebé, que aix augmenta 500 vegades les teves possibilitats de mal pronstic si ests en una onada de calor.
La malaltia psiquitrica també augmenta moltíssim. No sortir diriament de casa, augmenta també de forma considerable.
L'incapacitat d'autocura, el ser depenent per vestir-te, per dutxar-te, per caminar, tot aix afecta moltíssim quan hi ha una onada de calor.
El fet de tenir malalties, sobretot la cardiovascular i després la pulmonar, afecta. I després hi ha una srie d'efectes beneficiosos.
Els ventiladors a casa. S'intueix que milloren el pronstic, per els seus efectes no són estadísticament significatius.
És a dir que ens dona la sensació que a casa dorms millor si tens un ventilador a casa, per que afecti a la supervivncia no est tan clar.
El que sí que est clar és que el contacte social millora el pronstic, tindrs relacions amb gent, família, vens, etctera.
El fet de tenir capacitat d'anar a refugis climtics, entorns que estiguin més frescos. No és del tot estadísticament significatiu el fet de dutxar-te més o banyar-te.
Sí que té un odds rtio per sota de 1, és de 0,32, per amb un interval de confiança que no és estadísticament significatiu.
I l'aire condicionat, sí.
Evidentment, si tu vius a casa teva i pots estar en una temperatura de no sé quina és la recomanada ara, a l'estiu, no sé si era 21 graus o 22 graus.
És més, és més. A l'estiu, l'aire condicionat gaire menys de 25, no.
És all que a l'estiu volem anar amb mniga llarga i a l'hivern amb mniga curta, doncs no.
Va, serem permissius.
Que no estiguis a 30 graus a casa, grcies a que tens aire condicionat, és molt protector.
I després hi ha una srie de factors socials que m'agradaria recordar, sobretot en zones urbanes amb baix ingressos,
són zones on la superfície del terra és més asfaltada, és menys permeable i menys espais verds, i aix fa que aquestes zones siguin 5 graus més calentes que zones més riques.
5 graus ja pot ser significatiu.
Són zones, barris, que tenen menys espais verds, més difícil accés a l'atenció mdica i més gent que té ocupacions o professions que suposen un risc en poca d'onades de calor.
I són gent, també, que, si vius o tens baixos ingressos, sempre est relacionat amb més patologia crnica. I aix, com hem dit abans, afecta la salut.
Frmacs.
Fixem-nos en els pacients que prenen diürtics, anticolinrgics, antipsictics, blocadors betadrenrgics, antidepressius, benzos i antihistamínics.
N'he dit molts, eh?
Sí, sí, sí.
I molts dels que vegis que tu puguis sospitar que té un cop de calor, mira't el que pren, per si prenen tres frmacs, segur que ser un d'aquesta llista que he dit.
I dels anticolinrgics, per recordar-ho, he fet una llista, que suposo que me n'he deixat algun tipus, per...
Antidepressius, per exemple l'amitriptilina, que és el triptizol, la imipramina, que és el tofranil, l'anafranil, el seroxat, que és la paroxetina,
antihistamínics, la difenhidramina, que el nom comercial és el sonyodor, l'atarax, que és la hidroxicina, polaramine, la biodramina,
tot aix són frmacs antihistamínics que tenen un efecte anticolinrgic.
Els antimuscarínics urinaris, detrusitol, vesicare, antipsictics, la clozapina, la olanzapina, que és el ziprexa,
el largactil, meleril, tots aquests frmacs ens sonen, frmacs antiparkinsonians, frmacs antiespasmdics a nivell gastrointestinal,
la buscapina, per exemple, antiemtics i relaxants musculars, per exemple, el yurelax, nom comercial.
Per tant, hi ha molts tipus de frmacs diferents que afecten a la termoregulació o a la capacitat de perdre calor,
i si aix s'associa amb que ets una població de risc, tens molts números.
A nivell del diagnstic, important, diferenciar-ho de l'esgotament per calor.
L'esgotament per calor és la persona que sigui perqu ha estat fent exercici a altes temperatures,
o sigui perqu és una persona d'aquestes poblacions que hem parlat ara i que estem a dins d'una onada de calor
i que te'l trobes en una clínica de mal de cap, mareig, sudoració, vmits, una mica de mal estat general,
i te'l trobes amb febre, que no és exagerada, no arriba a 40, amb la pell calenta, una mica suada, aix no és un cop de calor, és un esgotament per calor.
El cop de calor és una persona que té una temperatura central, que nosaltres la mxima aproximació que podem fer és la temperatura rectal, per sobre de 40,
aix trobareu a algun lloc que diu que ha de ser 40,5 o 41, per sobre de 40, rectal, i imprescindible que hi hagi una afectació de l'estat mental, i de forma clara, no all una mica marejat, no.
És una persona que est totalment confós, que no et sap dir quin any i mes estem, que no et sap dir fcilment el seu nom,
que no sap on est, no sap on som, no sap qu estava fent. És un pacient confós, amb deliri, o fins i tot agitat, agressiu,
o que te'l trobis convulsionant, i que estiguem en una situació que ho faciliti, que ens hagin alertat o hagin vist nosaltres,
o que veiem que estem en una onada de calor, o que ens diguin que aquesta persona porta dues hores corrent per la muntanya i estem a 35 graus.
En aquestes circumstncies, si ens trobem una persona que est confós, agitat o convulsionant, posem-li el termmetre.
Si veus que puja el termmetre, li mires la temperatura rectal, i si est per sobre de 40, el primer diagnstic és un cop de calor.
Després ja veurem si no era un cop de calor, era una pielonefritis, era una pneumnia, era no sé qu més, per en aquestes circumstncies és un cop de calor.
I és un cop de calor perqu si no diem que és un cop de calor, no actuarem com hem d'actuar.
Recordo que el cop de calor té tres fases.
Nosaltres el que veiem habitualment a nivell d'urgncies és la fase 1, que és la hipertrmia, en el qual hi ha una resposta inflamatria sistmica,
amb febre, taquicrdic, taquipnic, depn si és d'exercici o és el clssic. El clssic és aix de gent gran. Te'l pots trobar suat o no suat.
Si se'n surt, hi ha la fase 2, que és de coagulació intravascular disseminada, rabdomilisi, destret respiratori, hi ha tota una afectació de fallida multiorgnica.
I després hi ha la fase 3, que a partir de 96 hores, que hi ha una disfunció, una fallida hepatorenal.
Són gent que s'hi han sobreviscut a la fase 2 ja fa estona que hauries d'haver trucat a l'UCI perqu aquests pacients es complicaran.
Si tens un pacient a reanimació i l'has refredat bé, ja el tens a temperatures més correctes
i creus que se'n pot sortir, has de trucar a l'UCI perqu aquests malalts passaran per les fases i són gent que es compliquen.
O sigui, el més important és identificar aquest tipus de pacient i no dubtar-ho i començar ja amb el maneig.
I el maneig és que arribi a una temperatura de 38, 38 i mig. I aix s'ha d'aconseguir en 30 minuts. I no és fcil.
I aquests dos graus que hem de baixar ho hem de fer en menys de 30 minuts i aix és un factor independent de supervivncia.
Tampoc ens hem de passar, tampoc l'hem de baixar a 37 graus perqu després poden tindre efectes adversos per baixar-l'hi excessivament la temperatura.
I el monitoratge és a nivell de temperatura rectal.
Com ho podem fer per baixar la temperatura molt rpidament?
La millor tcnica de totes és posar-lo en una piscina de gel amb una mica d'aigua.
És a dir, en una temperatura de l'aigua que estigui entre un i cinc graus centígrads.
Aix és gel amb una mica d'aigua perqu puguis entrar-hi bé i aix baixa la temperatura entre dos i tres dcimes per minut.
Aquests dos graus que l'havíem de baixar aix ho aconseguirs en deu minuts.
O sigui, si tinguéssim aix, tu poses el pacient aquí i en deu minuts ja el pots treure perqu estar 38 i mig i si estava una mica confós, estava una miqueta no sé qu,
ja veurs que estar més reactiu i t'estalviars la intubació i mil histries més.
Aix no sé en el teu hospital, Albert, per en el meu no tenim aquests dispositius per fer-ho.
Podem fer coses que s'hi assemblin, per no.
Nosaltres tenim una llitera banyera per fer les higienes que, mira, si hi cardes blocs de gel dels que tenen al laboratori
i tires l'aigua i tal, potser no estar entre un i cinc graus i no el tindrs tot cobert, per bé, alguna cosa fars.
Per clar, aix que tenen, per exemple, em sembla que és obligatori a la Lliga de Futbol americ que els partits que es juguen no sé on, no sé com,
tinguin ja una banyera plena d'aigua amb gel picat justament per quan, qualsevol carden directament a dins i després ja el despullen i tot, si fa falta, no?
Sí, aix en algunes maratons que ja saben que la temperatura ser elevada i no sé qu,
tenen obligat tindre uns dispositius d'aquests i a la que arriba algú així mig collapsat
doncs el carden aquí dins i en cinc o deu minuts has fet el tractament d'elecció i que salva la vida.
Nosaltres hem de fer el que puguem. Sí que et recomanen diverses coses.
Una, si el vas a buscar a nivell extrahospitalari, no esperar-te a fer coses de refredament quan arribis a l'hospital, sinó que a l'extrahospitalria has de fer el que puguis.
I qu pots fer a l'extrahospitalria o dins?
Si no el pots posar dins l'aigua, com a mínim aigua evaporada o ruixar-lo amb un esprai amb aigua i posar-li un ventilador al costat
i gel, el que puguis, a les aixelles, en el coll, als engonals, que estiguin a prop de grans vasos per ajudar a baixar la temperatura.
És a dir, mullar el pacient amb vaporització, amb un ventilador al costat, posar-li gel, tot el que tinguis disponible,
i després pot servir alguna miqueta baixar la temperatura de l'habitació on estiguem,
si estem a l'ambulncia, intentem posar la temperatura al mínim possible i si estem a dins d'una rea de reanimació d'urgncies,
prealertar i intentar baixar la temperatura d'aquella sala i després posar-li srums freds al pacient.
Aquí els bombers són útils. Una mnega seva posada en esprai t'ha de refredar amb ganes.
No és fotre't amb aigua congelada, per el sol esprai ja ventila, també.
Sí, crec que també tenen uns ventiladors per netejar les cases i els edificis del fum.
Sí, sí, hstia, mira, també, també.
La mnega en aspersió i el ventilador al costat i deixes all el pacient 15 minuts i va bé.
Tu t'has d'abrigar perqu pots quedar guapo també.
I aquesta tcnica també baixa una dcima i mitja cada minut.
Vull dir que potser tardes 20 minuts per baixar-li la temperatura els dos graus, dos graus i mig,
per si es fa bé o es fa així rpid, aix ho hem de començar a fer a l'extrahospitalari i després continuar-ho a nivell hospitalari.
En algun lloc havia llegit també, per exemple, les bosses de cadvers estanques.
Podria no ser una mala idea posar el pacient dins d'aquestes bosses que és com un sac de dormir molt finet per que és de plstic estanc
i all hi cardes tot el gel que puguis i l'aigua freda que puguis i pot fer un efecte així com de banyera limitada en l'espai.
És una opció.
Per igualment has de tindre una quantitat determinada de gel, que no sempre és fcil,
i de l'aigua que surti de l'aixeta, que sigui freda, perqu si no tens una cosa ni l'altra, per més que el posis a dins una bossa, poca cosa fars.
Per és una opció que pot ser viable en aquestes bosses estanques.
Aquí l'important són aquests primers auxilis que t'obliguen a estar. O sigui, emporta-te'l, no, no me l'emporto, el refredo i me l'emporto.
Exacte.
O sigui, el començo a refredar i mentre vaig cap al centre on hagis d'anar, aquests deu minuts, deu, quinze minuts o els que siguin, polvoritzant aigua i si pots robar un ventilador de no sé on,
l'endolles a l'ambulncia, li cardes el ventilador a sobre i amb un esprai anar mullant el pacient i baixes la temperatura de l'ambulncia al mxim possible.
No vegis com deixes el cotxe després.
Pitjors coses fem i queda pitjor.
Sí, sí.
L'aigua fresca tampoc embruta tant.
Per a la setmana encara que hi haur gotes d'aigua no sabrs d'on venen.
Sí, sí, home, nosaltres que anem sovint a la platja, no t'explico.
Val, i un cop tenim el pacient amb la primera sospita diagnstica que all pugui ser un cop de calor,
comencem a refredar i de forma simultnia el tractament de suport, el ABCDE. Si necessita protecció de la via aria s'haur d'intubar.
Si veiem que est hipotens, necessitar fisiolgic o srums balancejats, que pot ser el Ringer lactat o els altres que tenim.
Si convulsiona, benzos i després, si no cedeixen, els antiepilptics.
Si té edema cerebral o el sospites, hiperventilar o l'hipertnic o el mannitol, el que tinguem als protocols.
I després evitar, si tens molt clar que és un cop de calor, no li posis paracetamol ni aspirina, perqu no els hi far absolutament res.
O sigui, no els hi baixar ni una millsima a la seva temperatura.
No els hi far res, fins i tot al contrari, perqu són pacients que tindran tot el seu metabolisme alterat,
la coagulació alterada, tindran efectes heptics i qualsevol frmac que li posis que no li faci bé, el perjudicar.
I el paracetamol, l'aspirina, els AINEs i tot aix, el putejaran també, i el dantrol també.
Per tant, per mínima sospita que tinguis que all és un cop de calor, no li posis frmacs antitrmics. L'has de refredar amb mitjans físics.
Pronstic.
Hi ha molta publicació recent del 2025, 24, 23, que ens parla molt de com poder veure el pronstic d'aquests pacients.
Ens expliquen que començar amb una temperatura per sobre 40 i mig i impossibilitat o no fer un refredament, aix és un dels factors de mal pronstic més importants.
Tindre un Glasgow baix inicial també és un factor de molt mal pronstic i, evidentment, quan més rgans en fallida tinguis, pitjor pronstic.
Perdona, Xavi, hi ha una part que no és nostra, que és el pacient, per una part que sí que és nostra, que és refredar.
I per refredar-lo, el més important és, a la mínima sospita, començar-ho ja, no pensar que ser una altra cosa,
i li posem un paracetamol i després un nolotil, i després de dues hores no li ha baixat ni un grau la temperatura.
És que no era una infecció, és un cop de calor.
Aix que deia. La temperatura. La temperatura inicial és de mal pronstic.
Sobretot aix que deia, més de 40,5 graus i no refredar-lo correctament.
El Glasgow baix inicial és un factor de mortalitat i, si no et mores, de seqüeles neurolgiques.
En la diapositiva us poso una cosa que és l'AUC, que en angls és l'rea sota la corba.
Si heu fet alguna mica de estadística de proves diagnstiques, amb aquelles variables que són contínues, podem fer una cosa que és calcular l'rea sota la corba.
Tot el que sigui per sota de 0,5 és una prova diagnstica o pronstica que no és capaç de diferenciar entre si est malalt o no est malalt o si el pronstic és bo o dolent.
I, quan més s'aproximi a 1, més bona ser la prova diagnstica.
Aix ens serveix molt, aquest parmetre, per comparar diferents eines diagnstiques per una malaltia.
Comparem l'rea sota la corba de proves diagnstiques i la que s'aproximi més a 1 és la que és més exacta.
Per tant, per exemple, el Glasgow Baix inicial té una rea sota la corba de 0,82.
Est molt a prop de 1. És molt bona prova diagnstica o pronstica.
A diferncia de la temperatura inicial, que és entre 0,73 i 0,77.
Per tant, com a prova de pronstic, ens ajuda més veure que el pacient té un Glasgow Baix que no pas la temperatura.
Després, han començat a aparixer articles que ens comencen a combinar perqu hem vist que un sol parmetre,
com sempre passa amb moltes patologies, com les volem diagnosticar o fer un pronstic, que amb un sol parmetre no en tenim prou.
I hem de combinar diferents parmetres.
Dos parmetres importants és la relació lactat i albúmina. Aquesta relació té una rea sota la corba de 0,87, més alta que la temperatura sola o que el Glasgow que hem vist abans.
Deixarem en les notes de l'episodi quin és el rtio de lactat-albúmina a partir del qual ens hem de començar a preocupar.
I després hi ha l'índex APRI, que és la relació que hi ha entre les GOT i les plaquetes.
Aix també té una rea sota la corba per sobre de 0,8.
Ara que ests dient aix de l'rea sota la corba unes quantes vegades, no me'n puc estar de treure una cosa matemtica.
Jo no en sé de matemtiques, per a casa meva en saben molt. La forma típica de calcular l'rea sota la corba és una integral.
Les derivades i integrals que no serveixen per res, doncs guaita. Clar, a nosaltres ja no ens interessa perqu hi ha mquines que ens ho fan, oi?
Si em demanessis que facis una integral ara mateix, em posaries en un compromís.
Ni jo quan era l'poca, que recordi.
Doncs aix, combinar les GOT amb les plaquetes, quina rtio tenen, és un molt bon pronstic, tant a curt termini com a llarg termini.
I després hi ha altres parmetres que per forma individual també ens ajuden, per no tant.
Ho dic perqu són parmetres que hem de demanar quan el pacient ens arriba a urgncies, perqu s'hi ha d'anar a l'UCI,
o per convncer els de l'UCI, que el pacient és tributari d'anar a l'UCI,
ens poden ajudar, per exemple, el D-dímer, el TTPA per veure la coagulació, la procalcitonina, troponina, creatinina, la bilirubina.
Tot aix són biomarcadors que ens interessa demanar-los, conixer-los, per saber si el pacient té pinta d'anar malament, o no tant.
Si el pacient el tenim amb ventilació mecnica, hi ha un parmetre que és l'índex d'oxigenació.
Us poso aquí la fórmula, per té a veure amb la PaFi i amb la pressió mitjana de la via aria,
que aix t'ho dona el respirador, la pressió multiplicat per la FiO2 multiplicat per cent i partit per la pressió parcial d'oxigen.
Aquest índex és un predictor independent de mortalitat i és millor que el SOFA i comparable, est a la mateixa capacitat diagnstica que un APACHE2.
Per tant, quan tinguis el pacient intubat, calcula l'índex d'oxigenació i és un parmetre que li hauries de comunicar al intensivista perqu t'accepti el pacient.
Després hi ha els nomogrames. En proves diagnstiques, moltes vegades hauríem de fer servir un nomograma.
Un nomograma és senzillament un recurs grfic que si tu tens diversos parmetres els vas unint en una línia recta,
com a mínim dos punts i continues aquesta línia que et marquen els dos punts, arribars a un lloc del grfic que et dir la probabilitat post prova, en aquest cas et diuen la supervivncia o la mortalitat.
És un grfic que uneixes diversos punts i et diu la puntuació final. Aix també ha aparegut als últims anys.
I tenim eines que ens combinen diferents variables i que ens ho donen en un grfic perqu ho puguem calcular fcilment.
Aix també us ho deixarem en el...
A les notes de l'episodi.
A les notes de l'episodi, perdó.
Tenim un nomograma que és el de Wu, Whisky Uniform, del 2024, que és específic per als cops de calor relacionats amb l'exercici.
I ens diu la mortalitat hospitalria. I és un índex que integra la temperatura, el Glasgow i la presncia de coagulació intervascular disseminada.
Aix té una rea sota la corba de 0,89, gairebé 0,9.
És un molt bon parmetre per veure la mortalitat intrahospitalria en casos de cops de calor relacionats amb l'exercici.
Tenim un altre nomograma que és el de Wang, Whisky, Alpha, November, Golf, del 2023 que ens combina diversos parmetres socials,
que si allament, que si enllitament, etctera, que hem vist abans, i de comorbiditat, de freqüncia cardíaca, de Glasgow i de GOT,
que són parmetres de la histria clínica o de l'analítica bsica que a tot servei d'urgncies tindrem.
Tot aix ens diu la supervivncia als 7 i als 14 dies en cas específic d'un cop de calor clssic.
És a dir, el que es dona en 3 dies d'onada de calor i una persona de 80 anys que no surt de casa o que est enllitada, etctera. I aix té un rea sota la corba de 0,99.
És a dir, millor que aix no hi ha res més.
Aix ja és una sentncia. Si et surt que es morir és que es morir.
Sí, s. No sé si podrem fer alguna cosa, per com a mínim saber cap on pot anar.
I després tenim una altra eina, que aquesta és del 2025, aix sí que és recent, que és l'Alis,
que ens fa un pronstic de seqüeles neurolgiques en cas que el pacient sobrevisqui,
tant pel cop de calor clssic com pel de l'exercici, ens fa una previsió de les seqüeles neurolgiques.
I aix té un rea sota la corba de 0,82. I ens combina aix, l'edat, els leucos i l'INR.
Molt fcil, parmetres que tindrem als 30-40 minuts d'haver arribat a urgncies, aix ja ho tindrem.
Qu més? Ja estic.
Faig un resum en un minut de les coses més importants.
La triada fonamental, és a dir, un pacient a més de 40 graus i amb alteració al sistema nerviós central i que estiguem en un episodi de calor.
Si tenim aquestes tres coses, la primera orientació diagnstica és cop de calor.
Aquí l'important és la disfunció del sistema nerviós central. Aix sí que cal destacar-ho.
Sí, ha de tindre aix, perqu si no pot ser un esgotament per calor.
I li posem una mica d'aire condicionat i li fem baixar la temperatura i aquest pacient no tindr una fallida multiorgnica.
Per si est confós, amb deliri, agitat o convulsiona, en una onada de calor no ens oblidem de posar-hi el termmetre i, com s'aproximi a 40, d'entrada és un cop de calor.
Perqu si no li baixes la temperatura dos graus fins a 38,5 en 30 minuts, ja ser massa tard.
Refredar primer i després traslladar, i traslladar mentre ests refredant també.
El patró or per a la temperatura és la temperatura rectal.
Inmersió amb aigua freda és el millor que podem fer i, si no, polvoritzar aigua i posar-li un ventilador al costat i gel, i baixar-li la temperatura i posar-li fred endovenós.
El Glasgow és important, el Glasgow inicial, l'índex d'oxigenació en ventilació mecnica, gairebé millor que el SOFA o l'APACHE, i després combinar biomarcadors.
Les GOT i les plaquetes, el lactat i l'albúmina, o fer servir els nomogrames aquests que hem explicat últimament.
I ja est, Albert.
Molt bé.
Em feia por que repetíssim unes quantes coses de l'episodi interior, per han sortit bastantes de noves.
Especialment l'ús dels nomogrames és interessant. El tractament no ha canviat, és el mateix que era.
Jo penso que el bsic és, el que he dit diverses vegades, a la mínima sospita tens 30 minuts per baixar-li dos graus a temperatura. Tens 30 minuts.
El que passi d'aquí, ja l'has cagat.
I després tots aquests biomarcadors i les combinacions de biomarcadors i dels nomogrames ens poden ajudar per fer un pronstic.
Molt bé. Doncs va, ja estem del tema.
Ara tocaria el Menys és Més. Hem gastat molt temps, intentaré anar de pressa jo.
Mira, jo per aquest Menys és Més, tinc una recomanació estranyament publicada al Journal of Hospital Medicine.
Sí, em sona.
Et sona, oi?
Surt aquí perqu és de la iniciativa de coses que fem per cap motiu,things we do for no reason.
Ens haurem de subscriure a aquesta revista. O demanar que algú ens subscrigui, no sé.
Ja ho devem estar, perqu si tenim all del... Aix un dia d'aquest n'hauríem de parlar, perqu ja...
Si ets profe d'universitat o alumne, ja tens accés a través de la uni, i també tenim algunes coses, crec, no ho sé.
Ja t'explicaré, que jo estic treballant sobre aquest tema, ja t'ho explicaré.
Aquesta recomanació és de l'octubre del 25, i no és estrictament d'urgncies, per nosaltres hi tenim molt a veure.
El títol, el tradueixo de l'angls, és el manteniment de rutina dels accessos intravenosos en pacients hospitalitzats. Si dius pacients hospitalitzats, l'hospitalització comença a urgncies.
De qu parla aquesta recomanació? Ens parla d'aix que fem de tenir una via per si de cas. Crec que tots ho hem sentit i encara hi ha qui diu que els pacients han d'ingressar en una via, per si de cas.
Doncs la recomanació, el que ens diu, coses de l'estil de...
En posem moltes, aix ja ho sabem, que més o menys un terç de les vies que posem a urgncies no es fan servir mai.
De fet, m'atreviria a dir, per l'experincia que tinc, potser en el meu cas són menys les que no es fan servir,
per moltes vegades és, ja que la tinc aprofito i poso la medicació que podria fer perfectament oral,
doncs la poso per aquí perqu ja tinc la via i la poso. A vegades anant més tard, perqu és clar, un medicament, ara penso, per exemple, un paracetamol.
Un paracetamol begut, ja t'has fotut el gram només de beure-te'l. Si l'haig de posar endovenós, trigaré deu minuts a administrar-lo.
I probablement als deu minuts d'administració,aquella solució oral de paracetamol, que va molt rpid quan és una solució oral, potser hauria fet el mateix efecte.
Per com que la via la poso per si de cas, doncs la tinc i la faig servir.
Per la recomanació diu aix.
Aproximadament un terç de les vies que es posen a urgncies no es fan servir mai.
També ens diu que la quarta part dels catters en pacients hospitalitzats no es fan servir de forma habitual.
Aix all a Nord-amrica, o sigui als Estats Units i Canad.
Aix ho fem perqu creiem que si tenim aquella via, si mai la necessitem, la podrem fer servir.
I aix, qu voleu que us digui?
D'entrada, tenim coses per poder posar vies quan fan falta. Sabem que tenim capacitat de posar-ne. Les infermeres ho fem cada dia.
I si no en trobem, tenim possibilitat de fer intrassies també, que segurament n'hauríem de fer més de les que fem a vegades, perqu ens entestem all a buscar l'endovenosa.
Per és que moltes d'aquestes vies que ens pensem que tenim all que podrem usar, doncs, mira, parlen per aquí, per exemple,
que un terç d'aquestes vies que deixem per si de cas, quan és el moment de fer-les servir, no funcionen.
Per tant, encara és pitjor, és una falsa sensació de seguretat.
I per qu és dolent tenir els catters? Home, doncs perqu, tot i que la via perifrica no és la via principal de la bacterimia relacionada amb el catter,
que la immensa majoria són per vies centrals, clar, en posem tantes, que moltes bacterimies,
mira, per aquí parlen d'un terç de totes les bacterimies per estafilococs aureus, venen de les vies perifriques.
Comparativament, en posem moltíssimes i són molt poques, per és que, com que en posem tantes, numricament acaben sent moltes.
Doncs aix, que les vies endovenoses, si no les has de fer servir, no té cap sentit deixar-les posades.
Si és per por del que pugui necessitar en un futur, tens capacitat de fer-ho en el seu moment, i parlem de pacients hospitalitzats, també, aix també és rellevant.
No estem parlant del pacient indiferenciat que encara no té diagnstic,
per aix dic que a nosaltres a urgncies ens afecta relativament poc, per el problema és que som nosaltres els que posem les vies, al principi.
Llavors, si tu tens quatre hores, sis hores el pacient i has arribat a un diagnstic, te l'acaben ingressant
i resulta que aquella via no es fa servir, doncs aquella via s'hauria de treure.
Per com que ja est posada, per si de cas la guardem.
Ara seguida vindr algú i dir, home, per és que aix a vegades és útil, i si també la recomanació reconeix que hi ha moments en que mantenir aquesta via, doncs és útil.
Bsicament són els que tindrem nosaltres a urgncies, ens els guardarem perqu encara no és prudent hospitalitzar-los.
Aquests són els que tenir la via, doncs, com que no tenim encara un diagnstic, no sabem encara si els sedarem per fer-los no sé qu,
no sabem si toleraran o no toleraran la via oral, doncs té un cert sentit aguantar-lo aquí.
Per en el moment en qu ja aquell pacient no és tributari de tractament endovenós i aquest per si de cas ja és baix,
perqu el risc de descompensació és baix, doncs ja no té sentit i els hauríem de treure.
Qu és el que hem de fer, doncs?
Hauríem de revisar sovint la indicació de la via endovenosa. Aix ja no ho diu aquesta recomanació, ho han dit moltes abans.
Per exemple, per les vies centrals, hi ha una recomanació, crec recordar, no sé si n'hem parlat d'aquesta, que diu que cada dia has de valorar si necessites aquella via central o no.
Dins les tasques diries és encara necessito la via? Encara necessito la via? Perqu si no es queda la via aquella encallada all, i all est donant pel sac.
Tinc coneixement d'una mort per culpa d'una via endovenosa perifrica que es va quedar posada durant un temps excessiu.
És veritat que la majoria de vegades les vies quan tenen problemes canten i fan mal o no sé qu, per ho ha passat.
El coneixement és gairebé per mitjans de comunicació, és a dir, que hi ha hagut histries.
Qu hem de fer? Doncs posem les vies endovenoses només a aquells pacients que ho necessiten per teraputica,
als pacients que els hi posem la via un cop hospitalitzats, monitorar regularment que la via est en condicions i reavaluar si necessita o no necessita la via,
i en aquells pacients que ja estan estables, que les medicacions es poden administrar orals i que aquest per si de cas no té una justificació, doncs retirar-ho.
Aquesta és la recomanació del Things we do for no reason.
Albert, t'ests tirant pedres a la teulada perqu us trauran la feina als infermers, perqu si no han de posar vies.
L'episodi passat vam dir que no fer gasometries arterials perqu amb la venosa ja n'hi havia prou.
Al final, sobraran infermers a urgncies. Albert.
Ara és quan la infermera que viu en mi es posa violenta i diu que les infermeres són molt més que les tcniques que fem.
Tinguem la festa en pau perqu ja saps que una infermera emprenyada pot ser molt difícil de gestionar.
Doncs aix, aquesta és la meva... Bé, és la recomanació aquesta de no mantenir les vies endovenoses més enll del que és estrictament necessari.
És una de sentit comú, per després sempre la gent trobar l'excusa dient aquest per si de cas, pot ser, per aix.
Ja tenim fet el Menys és més. Ara ens toca l'UrgemMot.
Suposo que tu t'haurs preparat alguna cosa referent al tema, com fas sempre.
Sí.
Jo, com que soc una miqueta més drpol que tu, no tenia res així específic amb el tema. I mira, en tinc una que em sembla que ha sortit al paraulgic.
Ja sabeu que jo soc afeccionat al paraulgic i jugo molt, i aix, cada dia intento ser mussol al paraulgic, si no m'enfado. Els que jugueu al paraulgic ja sabeu de qu va.
I de tant en tant em surt alguna paraula que dic, caram, doncs mira, hi ha una característica de l'exploració física.
Quan tu fas la percussió del flanc superior dret de l'abdomen, per exemple, sents un so.
En canvi, quan el fas al costat esquerre, per exemple, doncs en sents un altre, no?
L'un dona més sensació de buit, com si hi hagués aire a dins, i l'altre és més, en castell ni diríem mate, no?
Doncs aquesta característica d'aquest so, aix se'n diu matitat. Jo sempre n'havia dit matidesa, per se'n diu matitat.
Matitat? Matitat, ah?
Sí, matitat en comptes de matidesa, no?
És a dir, quan tu palpes aquí sobre el fetge, doncs clar, com que no hi ha aire a dins, aquella... Dic so, per és que no és només el so, no?
La sensació que et dona quan percudeixes el dit no és la mateixa que quan percudeixes a l'altra banda,
sota l'estómac, que hi ha tot l'intestí i l'estómac, tens aquella sensació que all hi ha aire a dins, no?
Ara, per exemple, estic percudint la meva taula, doncs el so és un. Si percudeixo una ampolla d'aigua, el so és un altre.
Per aix, aquesta és la meva aportació a l'UrgemMot, és fer servir matitat. Bé, meva no, és del paraulgic, fer servir matitat en comptes de matidesa.
Hstia, molt bé, molt bé.
Intentarem recordar-ho sovint vejam si ho podem aplicar a la prctica.
Jo en tinc un parell relacionades amb el tema d'avui, que ja els heu sentit, que és l'esgotament per calor.
O sigui, hem parlat del cop de calor i la forma més lleu i amb molt millor pronstic i etctera era l'esgotament per calor, que també es pot dir collapse per calor.
La forma més correcta i preferida pel TermCat és esgotament per calor, per també en podem dir collapse per calor.
I l'altra era la fallida orgnica.
Pots haver-ho sentit fallo multiorgnic o d'altres formes, per la forma correcta és una fallida multiorgnica.
I era aix, senzillament recordar els dos conceptes aquests, l'esgotament, que també es pot dir collapse per calor, i la fallida multiorgnica.
Ja est Albert, veus que bé avui?
Ostres, avui sí que n'hem passat via, eh? I a sobre els relacionats amb el tema, molt bé, molt bé.
Va, jo ho sabeu, feu servir el catal ben parlat, home, que est molt bé, que té la seva grcia.
Clar que sí.
Va, doncs, escolta, anem acabant.
Bé, per ens falten recomanacions d'avui o qu? No en fem?
Sí, home, sí, encara no hem decidit qu farem amb elles, doncs va, les continuem.
I vols que comenci jo o...?
Va, tu llença tu primer, vinga.
Aviam, la veritat és que no he comprovat si en algun dels altres 50, no sé quants, episodis n'havien parlat, jo diria que no, per bé.
Ai, quina por.
Una iniciativa que es diu Aula Virtual Sanitria.
És una iniciativa en que hi ha amb diversa gent implicada. L'objectiu principal és fer divulgació o formació sobre aspectes tecnolgics i d'intelligncia artificial aplicada a la salut.
I ens expliquen tot el que s'est parlant ara molt ara d'eines per fer, per exemple, que tindrem d'aquí quatre dies, ens agradi o no ens agradi.
Deixarem d'escriure l'anamnesi que hem estat amb el pacient preguntant-li aix, preguntant-li all, etctera, etctera.
Tot aix, ja tindrem uns escribes que, de forma automtica i intelligent, quan tu t'assentis a l'ordinador per fer l'informe, tota l'anamnesi la tindrs escrita.
L'únic que haurs de fer és llegir i corregir aquelles quatre coses que no t'agradin. Aix ho tindrem.
Aix em fa por.
No, no et faci por, Albert.
A mi em fa molta por perqu, com el model de transcripció no sigui a l'ordinador, com que l'hagis d'enviar fora, aix és un forat de seguretat que flipes.
No, no, no.
I ja estic veient els amics del Mossad i de tot Déu mirant la gent de tothom. Espero que els models estiguin en local, que aix és possible que pugui passar.
Sí.
I l'altre és que em toca els collons, perdó, que després de tants anys de veure que la solució era tenir gent escrivint
i que el metge no toqués l'ordinador, ara ho resolguin fotent una maquineta.
Mira que fot anys, ja que sabíem que una bona solució era tenir algú escrivint per tu,
que els hi diguin els residents pobrets que només foten que escriure per l'adjunt, toca els collons, ara, que hagi hagut d'arribar el pufo aquest de la IA perqu ho facin.
Apa, ja est, ja he fet el meu discurset enfadat.
És molt fcil enfadar-te a tu.
No tant, per diguéssim que m'indigno sovint, sí, sí, sí.
Escolta'm, ara n'he anat a mirar aix de l'aula virtual sanitria i tal, i sí que no l'havíem recomanat,
per t'haig de dir que no l'havíem recomanat, per sí que una de les persones que participa d'aquesta iniciativa
és l'Elena Plaza, que sí que la vaig recomanar jo en el seu dia, que és aquesta infermera, la Más que Urgencias i Emergencias.
Correcte.
O sigui que no l'havíem recomanat, per aquesta persona, que també és una d'aquestes dones
que no saps ben bé com aconsegueix dedicar temps a tot, doncs també la tenim aquí fent aquestes coses.
Sí, sí, en aquesta iniciativa, que és aulavirtualsanitaria.es, a part de dedicar-se a molta divulgació,
els conviden a molts congressos a anar a fer la sessió inaugural, la clausura o el que sigui, o fer tallers, van a moltes jornades, congressos i tot aix,
van explicar l'ús d'aquestes tecnologies digitals i d'intelligncia artificial aplicades a la salut.
Hi ha l'Eva Aon, en José Miguel Cacho, que té una pgina web que es diu curaesalud,
i hi ha un altre que és l'Eduardo Tornos, i hi ha l'Eelena Plaza, que dius tu, Albert.
Jo els segueixo perqu, com un cop al mes, fan un webinar, ells tres,
i normalment tenen un o dos convidats i xerren de les experincies que han tingut en aplicar alguna intelligncia artificial en algun procés assistencial o d'investigació.
Penso que algun dia en podríem parlar una miqueta més en concret d'aquest tema.
Doncs aix, aula virtual sanitaria, Albert.
No sé si tu tenies alguna recomanació.
Sí, sí que en tinc. Aix de la cosa de la IA, ja ho hem dit alguna vegada, justament, qu hauríem de parlar-ne.
Jo hi estic treballant i hi estic implicat amb un parell de projectes relacionats amb urgncies,
En alguns mesos potser podem fer un episodi i us explico un parell de coses que m'assemblen interessants.
Va, Albert, qu ens expliques?
Mira, jo sí que tinc una recomanació.
La teva és un domini .es, és molt del Reino d'Espanya, i resulta que la meva també.
És una iniciativa que est dins el domini de la UNED, de la Universitad Nacional de Educación a Distancia,
i són una srie de cursos que els podeu trobar dins el domini usorracionalmedicamentos.uned.es.
Són una srie de cursos de tres institucions: de la Sociedad Espaola de Farmacia Hospitalaria,
del CASPE, que és el Programa de Habilidades en Lectura Crítica Espaol,
i després de la FACME, que aix és la Federación de Asociaciones Científico-Médicas Espaolas.
Ofereixen 60 cursos gratuts en línia.
La immensa majoria no tenen cap inters per urgncies, per en tenen... Doncs, farmacologia en malalt crític, per exemple.
Doncs aquest, bé, farmacoterpia, perdó, doncs aquest pot tenir un cert inters.
Si tu ets de la banda, com ara tu, Xavi, que t'agrada molt tot el tema aquest de l'avaluació de l'evidncia científica, entenen uns quants delLectura crítica d'evidncia,
i aquests de l'Acadmia Científica Mdica en tenen alguns altres d'actualització en el maneig de la insuficincia cardíaca,
Bé, alguns que, de tots aquests 60, doncs la immensa majoria no tenen cap inters per a nosaltres, per alguns sí, un d'actualització en neurologia d'urgncies.
Clar, ja sabem que els cursos en línia tenen molt de perill, perqu poden ser una solemne porqueria o poden estar bé.
Jo els que he mirat així una miqueta per sobre, aquest d'actualització d'urgncies neurolgiques, aquest el tinc all a la meva llista de coses a provar, de fer-lo.
Quan acabi un que tinc de farmacoterpia a la feina, que déu-n'hi-do el trunyo que és, m'apuntaré a fer aquest altre, així les hores mortes de la feina miraré aquest.
Si algú altre els fa, digueu-nos a veure qu ens ho ha semblat, jo crec que és interessant, ens hem d'espavilar per aix.
La inscripció acaba el 13 de maig.
Ara me n'adono que ja tinc un problema, perqu haig de publicar aix abans d'aquest dia, perqu si no, aquesta recomanació que us acabo de fer ja no aplicar.
En fi...
Deuen ser cursos acreditats, no? Deuen tindre una acreditació oficial, aix, o no?
Sí, tot i que ja et diu que l'acreditació l'has de fer a través de la societat que ofereix els cursos.
Per exemple, els de la FACME has d'anar a la pgina web i dir eh, he fet aquest curs, certifiqueu-me.
Per sí, sí, es certifica.
Me'ls miraré, aviam si en trobo algun que em vagi bé i tingui temps, i aviam si el prxim episodi en puc parlar.
Doncs, escolta'm, anem molt passats de temps, per molt.
Avui, per molt que retalli com faig sempre, aix ser llarguíssim. Acabem-ho aquí ja.
Bé, va.
Xerrem massa, xerrem massa. Encara no sé com tenim oients que ens escolten, en fi.
Nosaltres ja ens hem distret parlant, que també... Bé, va, oients, vinga, que vagi molt bé i ens sentim a la propera.
Va, fins ara, fins a la propera. Adéu-siau, tothom.